Joulukalenteri
Teksti Paavo Niskasaari, kuvat lapsenlapset ja suku
Lauantai 21.12.2019
Yön
pimeys alkoi väistyä hämärtyvään päivän valoon. Yön aikana pakkanen oli laskenut,
mutta sen rinnalla oli virinnyt tuulenpoikanen. Sen mukana leijaili hitaasti
lumihiutaleita. Joka puolella nukuttiin. Puolijoukkueteltan piipusta nousi
savua. Kipinämikko siellä huolehti vierailevien japanilaislasten ja heidän
huoltajiensa lämmöstä. Hän oli nostanut ison ruokakattilan kaminan päälle. Vierelleen
se oli saanut pienemmän vesikattilan. Uninen tuhina kuului eri puolilta
telttaa. Vain tulkki istui unisen näköisenä kipinämikon lähellä. Hän oli saanut
höyryävän teekupin käsiinsä ja siitä hän hitaasti ryypiskeli. Teltan ovipielen
raosta tuhautti tuuli vähän lunta. Tulkki katsahti sitä ja tuumi Merii
Kurisumasu (hyvää joulua japaniksi). Lumi yhdistettiin Japanissa jouluun.
Jokitörmän kuusikossa myös heräiltiin.
Oravat olivat katselleet mökin vieraita pitkään yöhön, kun nämä tuijottelivat
taivaalle ja kuvasivat revontulien mellastusta.
- Ne ottivat tuhottoman määrän kuvia
yöllä. Mökin väkikin oli valveilla melkein yhtä pitkään, kuin näiden vieraat,
Mosse kertoili.
- Käytkö Mosse tai Mille kyselemässä Noelin jalan
kuulumisista tuolta Heilin tallilta? Selma – äiti puheli.
- Minä voin mennä. Mille sanoi.
Vihdoin
väki alkoi heräillä. Mille ei uskaltanut mennä suoraan Heilin luo. Teltan ja
talon väliä liikkui ripeästi vieraita. Aamutoimet vaativat tekemistä. Heilin
tunkion luo juoksi poikia helpottamaan paineita. Vaikka pakkanen oli
hellittänyt, voimakas tuuli lisäsi sen purevuutta. Olli – isä ja Toivo tulivat
auttamaan lumisten teiden puhdistamisessa. Tuulenpuuskat kuitenkin tukkivat
tiet pian uudelleen. Tulkki kävi kysymässä Taava – äidiltä, sopisiko osa
vieraista syömään ruokansa tuvassa. Talvitamineisiin pukeutuneet vieraat
täyttivät teltan ja vain osa mahtui siellä syömään. Heidän aamiainen oli kyllä
valmis. Se käsitti misokeittoa ja vihreää teetä. Taava lupasi ja sanoi:
- Te sovitte meidän pirtin pöydän ympärille
istumaan vaikka kaikkikin!
Lämpimästi pukeutuneina vieraat saapuivat
ruokakulhojen kanssa tupaan. Pian heille tuli kuuma ja he vähensivät vaatteita
päältään.
- Miten teillä on näin paljon tilaa talossa?
Tulkki kyseli vieraiden ihmettelevien silmien edessä.
- Suomi on kylmää aluetta toisinaan jopa
koko vuodenkin. Meillä pitää olla hyvin tiiviit ja lämpimät talot ja tilaa
tarvitaan, jotta jaksamme toistemme kanssa täällä. Olli kertoi.
Kun vieraat olivat syöneet, oli Toivo jo
valjastanut Heilin reen eteen. Japanilaisia kiinnosti rekiajelut.
Heili sai rehkiä pitkän päivän lasten vetäjänä. Hoijakkaa aluksi vierottiin,
mutta kun ensimmäiset saivat oikein nopeita kyytejä pulkassa, riemu repesi.
Pyörittäjän työ oli raskainta, mutta vieraat vuorottelivat siinä. Muutaman
kerran nopeus on pulkassa istujalle liian suuri ja se heitti kyytiläisen ulos
pulkasta lumikinokseen. Sekös olikin vieraista hauskaa ja yhä useampi kokeili
työntää hoijakkaa sellaista nopeutta, jotta istuja lensi pulkasta pois.
Kipinämikko sai huudella useat kerran
väkeään lounaalle, kun kaikilla näytti olevan muita harrasteita. Hoijakan
lisäksi kiinnosti mäen lasku pulkalla jokitörmällä. Varsinkin jyrkän ja lumisen
törmän nousu sai vieraat kiljumaan ilosta.
- Saatte vielä tunnin pari harrastaa
mieluisia ulkolajejanne. Ennen hämärän tuloa menemme ryhmittäin käymään
saunalla peseytymässä ja ottamassa jopa ’löylyä’, joka uskaltaa. Tulkki kertasi
ryhmälleen, ja jatkoi:
- Saunasta meidät on kutsuttu isäntäväkemme
luo tupaan. Siellä teille kerrotaan suomalaisista joulutavoista ja saatte tosi
suomalaisen iltapalan, mitähän siihen kuuluukaan?
- Olen valmistanut teille tarjolle erilaisia
laatikoita, perunasta, porkkanasta ja lantusta. Lisäksi saatte nyt
graavisuolattua lohta sekä ylikypsää kinkkua. Pöydässä on tarjolla myös
joululeipää sekä joulukaljaa ja tietenkin kahvia ja teetä sekä makeita
kahvileipiä. Taava selvensi.
Saunominen onnistui hyvin. Ryhmät olivat
pieniä. Tyttöjen mukana oli Taava ja Liina. Poikien mukaan lähti Toivo. Aluksi
vain muutama uskalsi nousta lauteille ja totutella lisääntyvään lämpöön.
Japanilaiset nuoret olivat kuitenkin rohkeita kokeilijoita. Melkein kaikki
kävivät löylyssä kylpyreissullaan. Tuvassa kävi valtava porina illan mittaan.
Suomalaiset jouluruuat tekivät hyvin kauppansa. Päivän raittiissa, tuiskuisessa
ilmassa leikkiminen ja laskettelu mäessä olivat vieneet vieraiden voimia.
Leppoisa saunominen ja sen jälkeinen suomalainen jouluateria iskivät vieraat
lähes tajuttomiksi ja valmiiksi nukkumaan. Jo edellisen yön valvominen
revontulia katsellessa oli vähentänyt uniaikaa. Ruokapöydän ääressä keskustelu
hiipui hiljakseen. Monilla alkoi silmäluomet vaipua unta tavoitellen. Viimein tulkki
oli valmis lähtemään telttaan nukkumaan. Hän nousi ylös ja sanoi:
- Me kaikki olemme saaneet täällä olosta,
revontulista, suomalaisesta luonnosta, lumesta, jouluruuista ja erikoisesti
saunomisesta mahdottomasti iloa ja nautintoa, jollaista ei meistä varmasti
kukaan osannut odottaa. Nyt on unen vuoro. Me japanilaiset olemme myöskin
jouluihmisiä, joten huomenna voimme vielä viettää teidän kanssa päivän, Hyvää
yötä teille kaikille ja kiitoksia.
![]() |
Alina |
![]() |
Ella |
![]() |
Rilla |
![]() |
Rosa |
Ei kommentteja:
Lähetä kommentti